שמן תפוזים
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/60/Histoire_et_culture_des_orangers_A._Risso_et_A._Poiteau._--_Paris_Henri_Plon%2C_Editeur%2C_1872.jpg/220px-Histoire_et_culture_des_orangers_A._Risso_et_A._Poiteau._--_Paris_Henri_Plon%2C_Editeur%2C_1872.jpg)
שמן תפוזים הוא שמן אתרי, המופק מקליפת פרי התפוז. שמן התפוזים הוא תוצר לוואי בתהליך ייצור מיץ תפוזים ומופרד באמצעות צנטריפוגה, ולכן נחשב לשמן כתית. השמן מורכב ברובו (יותר מ-90%) מדי-לימונן, ומשמש לעיתים קרובות כתחליף של די-לימונן טהור. ניתן להפריד את הדי-לימונן מהשמן באמצעות זיקוק.
הרכב
[עריכת קוד מקור | עריכה]התרכובות בתוך שמן התפוזים משתנות בכל מיצוי של שמן. ההרכב משתנה כתוצאה משינויים אזוריים ועונתיים כמו השוני בשיטת המילוי של השמן מן הקליפה. מאות תרכובות זוהו באמצעות כרומטוגרפיית גז - ספקטרומטר מסה-GCMS. מרבית החומרים שייכים לקבוצת הטרפן כאשר הלימונן הוא הדומיננטי מביניהם. שרשראות אליפטיות ארוכות של פחמימנים כוהליים ואלדהידים כגון 1-אוקטנול ואוקטנול הן הקבוצה השנייה בחשיבותה של החומרים.
חומר | שמן תפוזים איטלקי ריכוז (%)[1] |
שמן תפוזים ולנסיה ריכוז (%)[2] |
שמן תפוזים ולנסיה ריכוז (%)[3] |
שמן תפוזים ולנסיה ריכוז (%)[4] |
---|---|---|---|---|
Limonene | 93.67 | 91.4 | 95.17 | 97.0 |
α-Pinene | 0.65 | 1.4 | 0.42 | - |
Sabinene and β-Pinene | 1.00 | 0.4 | 0.24 | - |
Myrcene | 2.09 | 4.3 | 1.86 | 0.03 |
Octanal | 0.41 | - | - | - |
Linalool | 0.31 | 0.8 | 0.25 | 0.3 |
δ-3-Carene | 0.31 | - | - | - |
Decanal | 0.27 | 0.4 | 0.28 | , |
תכונות פיזיקליות של שמן אתרי תפוזים:[5][6][7]
התכונה | הערך |
---|---|
Specific Gravity (25°C) | 0.840-0.850 |
Rotation - angular degrees (100mm tube at 25°C) | 94-100 |
Refractive Index (20°C) | 1.470 - 1.475Aldehyde (%) w/w (expressed as decanal)0.80 to 2.50 |
הנוכחות של הפלבונואיד sinensetin אחראית לצבע הכתום של השמן.
שימושים
[עריכת קוד מקור | עריכה]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/89/Limonene_.jpg/220px-Limonene_.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/31/Sinensetin.png/220px-Sinensetin.png)
לשמן התפוזים מספר שימושים. שמן תפוזים משמש כחומר ניקוי. הוא משמש גם כתוסף לסוגי שעווה של ליטוש/אשפרה. הוא משמש גם כחומר המעניק טעם וריח בתעשיית המזון והמשקאות הכוהליים (ליקר).
הדברה ביולוגית
[עריכת קוד מקור | עריכה]ניתן להשתמש בשמן תפוזים כחומר להדברה ביולוגית. הוא יכול לקטול נמלים, ועל ידי מחיקת שובל פרומוני חוסר יכולת ההרחה של הנמלים בעקבות טיפול בשמ התפוזים מפחיתה את הסיכוי להתרבות מחודשת.[8]
שמן תפוזים ידוע גם כשימושי נגד טרמיטים יבשים (Incisitermes) אך לא להדברתם. השמן קוטל רק טרמיטים שבאו במגע ישיר איתו.[9]
קליפורניה אישרה ורשמה את הלימונן d-Limonene המצוי בשמן התפוזים כמרכיב פעיל להדברת נמלים[10] ופלורידה רשמה את שמן התפוזים[11] כחומר מאושר להדברת טרמיטים מעץ יבש, ומזיקים אחרים. זהו החומר הפעיל של קוטל הטרמיטים הפופולרי בשם XT-2000.[12] שמן תפוז d-Limonene נחשב לפופולרי יותר למטרות הדברת טרמיטים לעומת טיפולים אחרים, כ-70% מהצרכנים המודרניים בקליפורניה מעדיפים הזרקות כימיות מקומיות על פני עישון ב-"אוהל" או שיטות חיטוי מסורתיים אחרות.[13]
חומר ארומתרפי לבני אדם
[עריכת קוד מקור | עריכה]בתחום הארומתרפיה מיוחסות לשמן התפוזים תכונות מרפא שונות, בין היתר הקלה על לחץ וחרדה, הרפיה ושיפור מצב הרוח.[14][15][16]
גורמי סיכון
[עריכת קוד מקור | עריכה]הלימונן המהווה את המרכיב העיקרי בשמן התפוזים, עשוי לגרום לגירוי קל לעור, שכן הוא ממיס שמני עור מגנים. לימונן ותוצרי החמצון שלו מגרים את העור: לימונן-1, 2-תחמוצת הנוצרת על ידי חמצון אווירני ידוע כחומר המגרה את העור. מרבית מקרי הגירוי המדווחים כללו חשיפה תעשייתית משך זמן ארוך לתרכובת עצמה, למשל במהלך הסרת שומנים או הכנת צבעים. עם זאת, מחקר שנערך בקרב חולים שהציגו דרמטיטיס, הראה כי 3% מהם רגישים ללימונן.
נמצא שהלימונן גורם לסרטן אצל חולדות ממין זכר, על ידי תגובה עם חלבונים עיקריים בשתן, אשר אינו מיוצר על ידי חולדות נקבות. אין ראיות לחומרים מסרטנים או לעקה גנוטוקסית אצל בני אדם. הסוכנות הבין לאומית לחקר הסרטן- IARC מסווג את d -limonene תחת 3 Class, דהיינו, שלפי הגדרתו, לא ניתן לסווג את החומר כגורם מסרטן לבני אדם. הלימונן הוא גם חומר דליק.[17]
ראו גם
[עריכת קוד מקור | עריכה]קישורים חיצוניים
[עריכת קוד מקור | עריכה]- השפעת שמני הדרים על זבובי פירות (באנגלית)
הערות שוליים
[עריכת קוד מקור | עריכה]- ^ A. Verzera; A. Trozzi; G. Dugo; G. Di Bella; A. Cotroneo (2004). "Biological lemon and sweet orange essential oil composition". Flavour and Fragrance Journal. 19 (6): 544–548. doi:10.1002/ffj.1348.
- ^ Pino, J.; Sánchez, M.; Sánchez, R.; Roncal, E. (1992). "Chemical composition of orange oil concentrates". Food/Nahrung. 36 (6): 539–542. doi:10.1002/food.19920360604.
- ^ J. D. Vora; R. F. Matthews; P. G. Crandall; R. Cook (1983). "Preparation and Chemical Composition of Orange Oil Concentrates". Journal of Food Science. 48 (4): 1197–1199. doi:10.1111/j.1365-2621.1983.tb09190.x.
- ^ R. L. Colman; E. D. Lund; M. G. Moshonas (1969). "Composition of Orange Essence Oil". Journal of Food Science. 34 (6): 610–611. doi:10.1111/j.1365-2621.1969.tb12102.x.
- ^ Orange Oil, www.drugfuture.com
- ^ Orange Oil..., www.idaromatics.co.uk
- ^ 14:00-17:00, ISO 3140:2019, ISO (באנגלית)
- ^ "A Review of "Organic" and Other Alternative Methods for Fire Ant Control" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2 באפריל 2015.
{{cite web}}
: (עזרה) - ^ ORANGE OIL TREATMENT FOR TERMITES: IS IT EFFECTIVE? (ארכיון)
- ^ "EPA Registration for XT-2000" (PDF). EPA,gov. נבדק ב-4 באפריל 2021.
{{cite web}}
: (עזרה) - ^ Matthew A. Borden, Eileen A. Buss (2018-09-26). "Natural Products for Managing Landscape and Garden Pests in Florida". edis.ifas.ufl.edu (באנגלית). נבדק ב-2021-04-19.
- ^ "XT-2000 Orange Oil Plus". PCT – Pest Control Technology (באנגלית). נבדק ב-2021-04-19.
- ^ Mashek, Bill (פבר' 2008). "Orange Oil for Drywood Termites: Magic or Marketing Madness?" (PDF). The IPM Practitioner: Monitoring the Field of Pest Management. Jan/Feb 2008: 3 – via Bio Integral Resource Center (BIRC).
{{cite journal}}
: (עזרה) - ^ The Benefits of Orange Essential Oil and How to Use (ארכיון)
- ^ ALL ABOUT ORANGE OIL (ארכיון)
- ^ Sweet Orange Essential Oil (ארכיון)
- ^ "Safety data (MSDS) for limonene". Fisher Scientific UK. אורכב מ-המקור ב-4 במרץ 2016. נבדק ב-2015-04-22.
{{cite web}}
: (עזרה)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/6c/Wiki_letter_w.svg/25px-Wiki_letter_w.svg.png)